Jeg bryr meg ikke! Ut! Og gi meg tilbake bøkene mine!
Du glir dypere inn i drømmene.
Frigjør deg fra negativitet. Slipp kun positive tanker inn.
Du er en vakker, skjør blomst.
Du store...!
Å, georginene mine!
Fiskene mine!
Roy! Har du urinert på...dingsebomsene igjen?
–Hørte du ikke råkjørerne? –Hva har de med dette å gjøre?
Jeg var oppe halve natta og måtte på do. Det holder revene unna.
Jeg deltar ikke i hagekonkurransen med "beste pissoar".
–Hva skal du delta med? –En zenhage. Så klart.
Så klart.
Hva driver du med? Prøver du selvhjelp igjen?
Nei. Jeg prøver bare å avgifte livet mitt og bli ett med naturen.
Og vinne hagekonkurransen.
Jeg prøver å få chi til å flomme inn i livet mitt–
–for å få harmoni og fred. Det handler om vind og vann.
Forbauser meg ikke. Er det gretne humøret en del av det?
Bare hån, du, men vent og se. Ingen innflytter har vunnet før.
–Min indre fred vil forvandle hagen. –Så du vil vinne.
En hagedesigner og noen tusen pund er bedre.
Spirulina, grønnkål, hvitløk, spinat, sitron, to druer. Drikk.
Motbydelig. Nei.
Det er kriminelt! Vi burde gjeninnført dødsstraff.
Noen har ødelagt hager. Råkjørere fra Birmingham.
Når ble de interessert i hager?
Det kan vel du fortelle? Vår egen miss Marple.
–Sier du at jeg er gammel? –Skulle jeg det?
Kanskje du kan hjelpe. Prestegården er oppgravd.
–Mrs. Josephs georginer er ødelagte. –James' roser er halshogde.
–Marys drivhus er knust. –Frøplanter er spredt utover.
–Og landsbyparken... –Og Bernies gullfisker er forgiftet.
Jeg vant min første på markedet for 5 år siden.
–Ble ikke hagen din vandalisert? –Nei.
Merkelig, siden du også skal delta i konkurransen.
Hvorfor avlyser dere ikke konkurransen?
–Ok, kanskje ikke. –Vi lar oss ikke stanse av vandaler.
Som komiteens formann: Forestillingen må fortsette!
Det begynner i morgen med konserten på The White Horse.
–Det blir billige sidere. –Jeg kommer.
Det gjør alle, for å se stjernen, stemmen fra Carsley.
Vårt eget supertalent Ms. Berenice Chilton!
–Det er bare et par låter, Bernie. –Nei, det er mer.
Det er de døgeniktene fra Birmingham.
–Hva skal dere gjøre med det? –Ja, si meg det!
Jeg har kontaktet noen kolleger, men uten registreringsnummer...
–GY54 WU... –F.
–E. –E.
–E? –E.
Ned med deg!
Mary har vært spydig.
Mary? Mary!
"Hva gror i hagen din?" Så poetisk.
Har du ikke egen nøkkel? Kanskje hun er på baksiden.
–Så dere leser bøker for hverandre? –Jeg skal levere dem tilbake.
Mary?
Mary.
Går det bra? Hvorfor ville noen gjøre noe sånt?
–Hvorfor drepe noen på den måten? –For å ydmyke henne?
–Hvordan døde hun? –Det ser ut som hun ble kvalt.
Muligens med hagetråd før hun ble...plantet.
Vi må oppta forklaringer, så ikke noe lureri.
Og dere får ikke etterforske!
Det må være spesielt vanskelig for deg.
Mary og jeg var ikke sammen lenger.
Hun dumpet meg i går kveld. Derfor kom jeg med bøkene hennes.
–Hva skjedde? –Hun var redd for å ikke vinne.
Jeg sa at det egentlig ikke var ment som en konkurranse.
Jeg har ikke sett makan. Hun ble rasende og hev meg rett ut.
Kan du redegjøre for dine bevegelser i dag?
Bill! Jeg kom rundt hjørnet og så ham banke på og rope på henne.
Det ville han ikke gjort om han hadde plantet henne.
Om han ikke er helt rar. Det er du vel ikke?
Når gikk du herfra i går?
Rundt midnatt.
Det sto faktisk noen på den andre siden av veien.
–Jeg tenkte ikke så mye på det da. –Hvordan så vedkommende ut?
Som en mann. Jeg så ikke ansiktet. Hendene i lommene.
Han snudde seg vekk da jeg så mot ham.
Han hadde røde sko.
–Jeg vet hva som foregår. –Det tviler jeg på.
Det kan ha med Marys fortid å gjøre. La nå politiet gjøre jobben sin.
Om jeg trodde at de klarte den, ja! Angrepet på Marys hage er annerledes.
Det påvirket jo ikke vinnersjansen hennes i konkurransen.
Drivhuset var ødelagt!
Det kan fikses, og frøplantene var overflødige. Ellers er hagen flott!
Vi må snakke med alle som har fått hagene vandalisert.
Det omfatter særlig deg.
–Hvorfor det? –Fordi du var den som...
Du var intim med Mary og kjente henne bedre enn alle.
Om vi vet hvem Mary var, vet vi hvorfor hun ble drept og av hvem.
Slutt!
Så hyggelig å se dere så enige. Vær så god.
For blodsukkernivået, før du dreper noen.
Du kunne ha vunnet "den mest hullete hagen".
–Ville du noe? –Prate om Mary. Om det ikke passer...
–Hva vil du vite? –Du vet, bare...
–Hva visste du? Sto du henne nær? –Ikke særlig.
Faktisk slett ikke. Hun kom med slemme kommentarer.
"Så synd at du blåser i utseendet ditt."
Men hun sa det ikke så noen hørte det. Da var hun så søt.
Hun kritiserte meg stadig. "Har du ikke vært i USA?"
"For en bondetuppe du er!" Godt å slippe henne.
Unnskyld. Du må tro at jeg er fæl.
Nei, overhodet ikke. Men trampingen var litt merkelig.
–Jeg tålte henne ikke! –Hva var det som irriterte deg?
Den dumme kua sa jeg var for gammel til å drive kvinneforeningen–
–og til å gjøre yoga. For gammel til å ta hånd om meg selv!
Hatten min!
–Åpningskonsert i morgen. –Ikke interessert.
Mary visste hvordan hun skulle terge folk.
Det var som hun alltid spilte teater. Ingen varme, ingen følelser.
Vær så god, kos dere. Og nå, da?
Hei, Bernie! Så leit med fiskene dine.
Takk. Men det var jo bare fisker.
Får jeg spørre om noe, Bernie? Var Mary noen gang slem mot deg?
Sa hun noe upassende om deg? Eller fiskene dine?
Nei, hun var alltid søt mot meg. Vi pleide å snakke om musikk.
Men nå må jeg fortsette å dele ut reklame for konserten.
Så snilt at du hjelper Berenice.
Det er aldri for sent å følge drømmen sin. Her. Du må komme.
–Så hun var ikke slem mot Bernie. –Mary prøvde å få konserten avlyst.
Pga. støyforurensing. Hun bodde jo midt imot.
Det forklarer hvorfor hun rev ned plakaten. Litt overdrevet.
Hei, Columbo! Hva har du til oss?
Hun ble kvalt, men ikke med hagetråd.
Noe av metall, men tynnere.
Jeg skal møte Marys nærmeste slektning, datteren Beth.
Siden når hadde Mary en datter?
Der er hun. Oxford–student. Visstnok litt av en sossedame.
Ok.
–Aggie! Står til? –Hold munn og hør etter.
Sur, altså? Nå får jeg vel ordre om å gjøre noe for deg.
Jeg har info om en klient som kan interessere deg, men er du sånn...
–Jeg ertet bare. –Sjekk ut Oxford–jenta Beth Fortune.
–Røde sko. Det er ham! –Hva?
Pass deg, Bill! Han har en skyter! Ta den fra ham!
Slipp meg! Hva gjør du?
Kutt ut!
Jonah, hva gjør du her? Det er min eks–forlovede.
–Hvem pokker er du? –Borgervernet.
Jeg var ikke innblandet i Mrs. Fortunes død. Jeg så ingenting.
Og nå vil jeg gjerne ha litt tid til å sørge. Alene.
–Ok, det var alt for øyeblikket. –Her finner du alt du trenger.
–Mobilnummer, bloggadresse... –Og...?
–Bobilen står ved vanntårnet. –Takk.
Hvem ville vinne hagekonkurransen, og hvilken hage var ikke sabotert?
Marys. Du tror hun saboterte hagene for å vinne?
Stemmer. Og så kom en av hennes grønnfingrete rivaler...
...og drepte henne, som hevn.
Planter er én ting, men hvorfor Bernies fisker?
Kanskje fordi dammen var kronen på verket. Eller fordi hun var sprø.
–Hun var sprø? –Jeg vet ikke.
Jeg må snakke med James. Han sto henne nærmest.
Jeg må finne ut hva som foregikk i hodet hans. Og hennes. Og alles.
Og datteren og kjæresten? Kan vi utelukke dem?
Tvert imot. Vi utelukker ingen. Utenom meg og deg.
Og råkjørerne. Hvordan passer de inn i bildet?
Vet ikke. Men vet du noe irriterende? Jeg er tom for meloner.
–Endelig! Fortell om Beth Fortune. –Det er det vanlige:
Vakker, bortskjemt, kostskole. Amerikansk far. Lever på ham.
Henger på trendy steder og går på eksklusive fester.
–Er det alt? Ikke noe grums? –Nei. Angående PR–jobben...
Hun vil trenge mye PR.
Tenk spaltelengde, dobbeltsider, internett. Beth Fortune...
–...en mulig morder. –Hva?!
...blir borte og erstattes av fred og harmoni...
–Jeg må snakke med deg om Mary. –Kan det ikke vente?
Det må det. Jeg må snakke med James om mamma.
Alene. Uten en rugbyspiller i nærheten.
Hva gir deg rett til å gå før meg?
Jeg fortjener en forklaring. Han skulle jo gifte seg med mamma.
Det er best du kommer inn.
Hei! Er alt i orden?
Ser det sånn ut?
–Interessant design. Nøyaktig hva...? –Zen.
–Jeg kan hjelpe... –Jeg klarer meg! Hva vil du?
Ingenting. Bare prate litt. Råkjørerne var ute igjen i natt.
De kjørte på en søppeldunk. Vi fant gul maling, altså et spor.
–Dere har jo en adresse i Birmingham. –Et blindspor.
Bilens eier hadde alibi.
Det var overvåkningsbilder av deres parkerte røde bil hele natta.
Boggle–paret må ha husket feil. De ga meg registreringsnummeret.
Så de noe annet? Hva som skjedde med giftelystne Mary Fortune?
Nei, men jeg fant ut noe om ekteskapet hennes.
Barry Fortune, amerikansk megler. Mary begynte som sanger.
–Sanger? –Hun ofret karrieren for å gifte seg.
Da ektemannen ville skilles, prøvde hun å begå selvmord.
–Hva du enn planlegger, glem det. –Jeg bare tenker.
–Dere ransaket vel Marys hus? –Ja. Vi fant ingenting av betydning.
Det er fordi dere er menn. Menn ser ingenting.
–Allerede i gang? –Jeg har ikke mye tid på meg.
Jeg bytter ut georginebedene mot stauder og håper å slippe minuspoeng.
–Hva har du? –Begoniaer.
Begoniaer? Så smart.
–Morn, Agatha! –God morgen!
–Alt i orden, Agatha? –Vond rygg.
Jeg vet ikke om jeg klarer det. Jeg ga opp musikken for lenge siden.
–Tenk om det ikke går. –Jo! Dette er bare begynnelsen.
Du vil imponere dem!
Unnskyld.
Bingo!
Hallo?
Jeg kommer i fred. Jeg vil bare snakke om Beth.
Vi hadde noe spesielt. Så gjorde hun det slutt.
–Hva syntes Beths mor om deg? –Jeg møtte henne aldri.
–Beth og hun omgikkes ikke. –Så rart, siden dere bor så nær.
Og Beth har en rask bil. Kjøpte hun den med pappas bidrag?
–Til han stanset det. –Når og hvorfor?
For noen uker siden. Da Beth sa hun ville bli blogger, ikke advokat.
Hvordan skulle hun forsørge seg? Du virker ikke akkurat steinrik.
Nei, jeg drukner i studielån.
Men hun skulle få en arv av moren når hun fylte 21.
–På visse vilkår. –Hvilke da?
Godkjennelse av valg av livsstil, kanskje? Som kjærester?
Jeg vet faktisk ikke.
–Når fyller Beth 21? –Neste uke.
Kan vi snakke sammen?
Så dere tenkte å gifte dere?
Det var nytt for meg. Som jeg sa til Beth, ble ekteskap aldri nevnt.
Jeg skjønner ikke hvorfor Mary skulle sagt det.
–Vi skrapte knapt på overflaten. –Er det det man sier nå?
Jeg mener alvor. Vi hadde historie og hagestell felles. Ikke!
I starten ga hun inntrykk av at hun bare ville ha det gøy.
–Så ble hun veldig eiesyk. –Så irriterende.
Sjarmerende den ene stunden, spydig i neste.
Jaså? Jeg trodde at det var en jentegreie.
Da hun dumpet meg, var hun hensynsløs.
–Jeg har aldri blitt så krenket. –Hvordan da?
–Du snakker ikke om sex, vel? –Nei, den delen gikk greit.
Hun sa jeg var uforutsigbar, krevende og manipulerende.
–Snakker vi om sex nå? –Spiller det noen rolle, Agatha?
Hun var neppe... Jeg vil ikke snakke stygt om de døde.
Jeg er klar til å gjøre et unntak.
–Hun var kald. Det fantes ingen... –Varme?
–Ingen varme, ingen følelser? –Nettopp.
Visste du at hun prøvde å begå selvmord etter skilsmissen?
–Så fælt. Det ante jeg ikke. –Og hun gikk på antidepressiver.
Mary nevnte ikke noe. Som Beth.
Hun nevnte henne knapt, men flyttet hit for hennes skyld.
Ifølge kjæresten var ikke forholdet nært, men det var penger involvert.
–Hvordan virket Beth? –Utrygg. Bak en fasade.
Kanskje hun har det fra moren. Mary hadde tydeligvis problemer.
Så perfekt på overflaten, men like fortapt som oss andre.
Jeg skjemmes over at jeg ikke kjente henne bedre.
Hennes død var ikke din feil.
Bravo!
Takk. Nå tar vi en kort pause. Jeg er straks tilbake.
Bernie kommer til å få hjerteinfarkt.
Hvordan kunne Mary kalle det støyforurensing?
Hun spilte klassisk musikk hele dagen.
Hun sa at Berenice låt som en kvalt parakitt. Jeg mener...
Det høres ut som Mary.
Mary hadde visst vært sanger selv.
Hvorfor klaget hun da på støyforurensing?
Hun var jo helsprø!
Måtte hun hvile i fred.
–Det samme igjen? –Ja.
Jeg foretrekker teknomusikk.
–Hvordan visste du om klagene? –Mick sa det.
–Her kommer Boggles. –Pass dere.
Han var rasende.
–Sint nok til å drepe henne? –Mick?
Det er mulig. Han har motiv. Og du vet hvordan det er med nabofeider.
–Vi kan ikke utelukke ham. –Jo. Tidslinjen stemmer ikke.
Mary ble drept ved ellevetiden, etter at vi møttes på markedet.
Da hadde jeg satt av Kyra hjemme hos Bella.
–Så ved ellevetiden... –Lå jeg ovenpå og pulte ham.
Hva? Jeg trodde du var forelsket i Bill.
–Ja, men det skjer jo ingenting. –Er jeg den eneste som ikke får noe?
Vi andre trenger vel ikke å være nonner for det? Og han er flott.
Hvis man liker den typen.
Men ikke si noe til Bill. Han må ikke tro at jeg ligger rundt.
Se, Gemma. Hva gjør de?
–Du er virkelig rusten. –Hun har jo dumpet ham.
Hun har lurt alle sammen.
Unnskyld, hva er problemet?
Det kalles kyss. Det er en ungdomsgreie.
Du tror at du er så smart!
Beth her har lurt alle sammen.
Drapet på moren din handlet om penger, hva?
Pappa dro inn lommepengene. Men du visste at du skulle få en arv.
Men det fantes visse betingelser. Beilere måtte godkjennes av mamma.
–Så hun skygget ham. –Hva snakker du om?
–Jeg blåste i hva hun mente. –Jaså?
Jeg tror at du drepte moren din–
–slik at mistanken falt på hennes grønnfingrete venner.
Så du kunne få tak i 21–årsarven din så vel som alt moren din eide.
Og nå som du er fri fra tyranniet hennes–
–kaster du deg tilbake i hans svulmende overarmsmuskler.
Ingen som kjøper den?
Beth kom til meg i morges. Hun hadde vært hos advokaten og bedt om–
–at hele arven skulle doneres til menigheten.
Hele?
Jeg liker ikke materialisme. Og vi sto ikke hverandre så nær.
Det føltes galt å ta pengene hennes nå.
–Hvorfor tok hun deg tilbake? –Jeg lovte å slutte å ligge rundt.
Hvordan skulle jeg vite at Beth var en helgen?
Vil ikke dagens unge melke foreldrene for penger?
Skal vi gå inn? Andre avdeling starter nå.
Vent litt. Hva sa Bill om hvordan Mary ble drept?
Det var ikke hagetråd. Det var metall, men tynnere.
Som en gitarstreng? Kanskje det ikke bare er tonene hun kveler.
–Du forsvant. –Jeg ble redd.
Du kunne tatt seks låter til.
–Sov godt. –Takk, Bernie.
De mistenkte er på vei sørover langs Carsley Lane. Veldig fort.
Virkelig kjempefort.
Det kommer noen.
–Ingen bedrar meg, din taper! –Mick?
Blås i ham. Hva syntes du om at Mary ville avlyse konserten?
Hun vet ikke om det. Jeg fortalte det ikke.
–Sa hun noe frekt om syngingen din? –Nei. Hvordan det? Hva er dette?
Det er viktig! En spydig kommentar? "Stemme som en kvalt parakitt"?
Nei. Sa hun det? Hun sa aldri noe til meg.
–Hei! Står til? –Bra, takk.
Bare se dere rundt.
–Bare én, takk. –Ett pund, takk.
–Du fakket ikke råkjørerne, hva? –Nei. De forsvant i løse luften.
–Der nede et sted, kanskje? –Ja, hvordan visste du det?
Bilnøklene. Jeg burde ha skjønt det før.
Hvorfor tror du vi bytter på å kjøre Boggle–paret?
–Fordi de ikke har bil? –Nettopp.
Sarah kjørte dem til Birmingham, og de sa at de gikk seg vill.
Men de shoppet og kom seg hjem selv.
I går kveld var de på puben med et sett bilnøkler.
Gass igjen, Mrs. B.!
Jeg har alltid ønsket å være en fartsbølle.
–Det er aldri for sent. –Å følge drømmen sin.
–De solgte som varmt hvetebrød. –Det har gått så bra.
–Agatha! Hei sann! –Du er visst veldig glad i Berenice.
Hun er en skjønn jente. Hun mangler bare selvtillit.
–Konserten i går var bra. –Med gitaren du kjøpte til henne.
–Det var en spesiell anledning. –Som Mary prøvde å stoppe.
Og da hun sammenlignet Berenice med en kvalt parakitt...
–Det taklet du ikke. –Jeg skjønner ikke...
Fiskene taklet du. Men at noen sa noe stygt om Berenice...
Hva var problemet til Mary? Var det sjalusi?
Jeg var ikke klar over at det fantes et problem.
–"Kvalt parakitt" var mildt sagt. –Det syns ikke jeg.
–Gir tonedøve fugler dårlig ry. –Ja, det får ørene til å blø.
–Du skulle ha hørt hva de sa i går. –De tok feil.
–Ikke gi henne falske forhåpninger. –Hun er veldig begavet.
Det er bedre å være ærlig og si hvor talentløs hun er.
–Jeg skal fortelle henne det. –Nei, det får du ikke...
Var det det du trodde at Mary skulle gjøre?
Kom igjen, Bernie. Innrøm at du kvalte henne med en gitarstreng.
Mary var ondsinnet!
–Fordi hun var en mislykket sanger? –Hun var bitter og gal.
Hun fant ut at jeg var musikklærer, og gnålte støtt om syngingen sin.
Som om hun var den eneste som hadde hatt en drøm.
Hun ville knuse Berenices forhåpninger.
Berenice ville aldri kommet over det. Hun fortjener en sjanse.
–Det gjør vi alle. –Kanskje Mary også.
–Men isteden plantet du henne. –Bernie Spott, jeg anholder deg...
Mary Fortune var en bølle! Men ingen sa noe!
–Det går bra! Jeg klarer meg! Stå på! –Kom nå.
Nå skal vi se hvem som er vinneren av årets hage.
Prisen for beste hage går til...
Delt seier! Sarah Bloxby og Mrs. Josephs!
Gratulerer!
Godt gjort, kjære.
Så har vi en pris for den mest originale hagen.
Vinneren av årets mest originale hage er...Agatha Raisin.
Meg?
Er det sant?
Takk!
–Så hyggelig! –Glad i deg, grønne fingre!
–Takk for at dere deltok. –Hitover, fotografer! Knips i vei.
It–jenta med samvittighet som ga arven sin til kirken. Gull!
For et oppstyr.
–Savner du alt det fiksfakseriet? –Nei, jeg er ferdig med det.
–Det jeg virkelig savner, er... –Pommes frites?
Tekst: Monica Moltubakk www.sdimedia.com